Жюл Лафорг
Поплак за прастарите носталгии

Превод от френски: Кирил Кадийски, 2004

chitanka.info

Вали над мрачните квартали.

Окапали след тежък труд,

вечерят; всеки сит, разплут

ту дълго тъне в мисли вяли,

ту в миг се пали.

О, свят далечен, груб за нас! —

с фабричен заник, с тежко лято

над плодна угар, от която

се лее сладостен от сласт

несекващ глас.

Да блъскаш сгорещено тяло

по слога с маков тих пожар

в девойче ветрено, неспряло

от сочна праскова нектар

да смуче с жар.

Да гледаш златната му грива

как грее в здрача сънно-вял,

устата лепнещо-щастлива

да хапеш див, оплескан цял

със сок презрял.

Да дишаш после с дъх неравен,

впил поглед в звездния простор,

безцелно, като грохнал фавън,

да слушаш жабешкия хор

с овлъгнал взор.

И още в тоя луд екстаз,

щом над смълчаните поляни

проблесне лунният топаз,

да махате като пияни

с безсилни длани…

Вали над мрачните квартали…

Избръснат гладко, сложил фрак,

наместен сред девици вяли

вечеряш и се правиш пак

на пръв глупак.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.